Ilmaa!
Imekää itseenne metsän ilmaa, lapset. Eikö olekin metsäistä?
- Metsäisintä, mitä olen haistanut. - Hajuni sekoittuu tähän hyvin.
Retkeily ei ole hyväksi polvilleni. Minulla on siitä lappu jossakin.
Kirjoitan sinulle lapun.
Ei ole Tinan vika, että hän sairasti Ukkostyttöjen retken aikaan.
Nyt te kaikki pääsette telttareissulleni.
Mitä me muka tiedämme telttailusta? Olemme kaupunkilaisia.
Minä tiedän paljon telttailusta. Retkeilin paljon lapsena.
Mitä sanoisit, jos kertoisin, että taskussani on saha?
- Noinko sanoit, kun tapasit äidin? - Kynsileikkurit?
Se on monityökaluni. Se tekee kaikkea, mitä luonnossa tarvitaan.
- Voiko sillä tappaa kotkan? - Miksi haluaisit sitä?
- Ne ovat niin alentuvaisia. - Tapetaan kotkia!
Opaskirjani kehottaa jättämään vain jalanjälkiä. Ei siis tapeta mitään.
Voimme käydä kävelyllä, ottaa kuvia silmillämme ja katsella lintuja.
- Ei kai ole pakko tehdä niin? - Ei.
Valitsitte hyvän viikonlopun retkeilyyn. Pärjäätte kyllä.
Hienoa. Hetkinen. Miksi sanoit, että pärjäämme kyllä?
Kyllä te pärjäätte. Varokaa vain jokea. Sen pinta on korkealla.
Sinä kuitenkin pärjäät kyllä, samoin kuin perheesi.
- Ukkosminttu? - Ei. Pidä ne pakkauksessa.
- Eläimet ovat olleet hyökkääviä. - Karhutko?
- Ei, vaan oravat. - Niinkö?
Olemme menettäneet väkeä. Karhujen takia.
Budjettia leikattiin. Nyt vain minä olen täällä. Puistoja ei arvosteta.
- Hän pelottaa minua. - Riistanvartijoiden huumoria.
Ajamme nyt eteenpäin. Kiitos kaikesta.
"Telttailkaa omalla vastuulla". Mottomme.
- Puomi pitää nostaa. - Aivan, puomi.
- Avaa, Seesami. Kas näin. - Kiitos.
- Luontostondis! - Kivi se vain on.
Se on Pilivuori. Diplomaatti William Archibald Pili kiipesi sen huipulle.
- William Pili pystyy kaikkeen. - Missä hän on nyt?
Hän yöpyy hotellissa niin kuin normaali ihminen.
Ovatko nuo mehiläisiä? Vihaan niitä.
- Hyvin tunnistettu, äiti. - Kiitos, Tina.
Tässäkö kaikki, mitä pakkasit?
Pakkasin tämän, työkaluni, kaksi telttaa ja Teddyn leirikeittimen.
Entä ruoka, vesi ja hygieniatarvikkeet?
Joki on vettä pullollaan. Pärjäämme yhden päivän ajan.
Joesta myös saa ruokaa kuten kalaa ja vihanneksia.
- Vihanneksia? - Yläjuoksulta.
- Juustomakaronia? - Valmistamme itse juustomme.
- Miten? - Maitoa hapatetaan...
- Kaikki tarvitsemamme on täällä. - Tai tuolla. Jonoa ei ole.
Hyvä on. Minä nappaan aterian joesta tämän avulla.
Nappaamme kaikki kalat. Kylläpä rakastan sinua.
Anteeksi häiriö. Me telttailemme, ja mieheni mokasi pakatessaan.
Voimmeko lainata keksejä tai maapähkinävoita? Teillä on kaikkea.
Pakko olla, kun yhteiskunta luhistuu.
- Miksi yhteiskunta luhistuisi? - Etkö ole käynyt postitoimistossa?
- Hän tietää. - Tiedän, että tiedät minun tietävän.
Posti vaikuttaa järjestelmälliseltä.
- Hän ei tiedä. - Hän ei tiedä mitään.
- Ehkä haluaisitte lukea asiasta. - Hyvä on.
Lainatkaa mitä vain haluatte.
- Tuo ja tuo... - Tarvitsen mehuani.
Nauttikaa muonastamme, kun sulattelette totuutta.
Paljon kiitoksia. Saanko lainata viiniä? Se auttaa minua juomaan.
Mennään, lapset.
Onpa hyvää chiliä. Etkö varmasti halua maistaa, Bob?
- Nautin nappaamastani kalasta. - Onko tuo kala?
Se on taimen, Gene. Joen valtias.
- En jaksa syödä tätä kaikkea. - Paistoitko sitä tarpeeksi?
Taimenta ei saa ylikypsentää. Olisi pitänyt paistaa vähemmän aikaa.
Nauti kultakalastasi.
Ruotoja on paljon, mutta jos on näin kokenut-
- ne osaa kakoa ulos. Pitää käyttää nielua.
- He nukkuvat. Johtuu metsäilmasta. - Ihme, kuinka voi nukahtaa selvänä.
Luin, että täällä on lämmin lähde, jossa väki käy naku-uinnilla.
- Etkö tarkoita kuumaa lähdettä? - Tekstissä puhuttiin lämpimästä.
- Entä lapset? - Emme mene kauas.
Et saa tulla mustasukkaiseksi, jos peura näkee minut alasti.
- Entä liivit? - Ne jäävät päälleni.
Mukavaa. Tulehan.
- Anteeksi. Olipa taimenista. - Kädenlämpöistä. Haalea lähde.
Todellako? Minulla on todella kuumaa.
Käyn vain pikkulassa. Eli puun luona. Pakko mennä.
Tule takaisin äidin luo. Lämmitetään lähdettä.
- Tule tänne. - Pakko mennä. Hätätapaus. Irti!
Mikä se oli? Pitäisikö jonkun mennä katsomaan? Ei minun.
Olemme luonnossa. Emme selviä tästä. Turvassa, turvassa, mennyttä.
Hyvää yötä.
Linda! Ota oksasta kiinni!
- Joki on todella nopea! - Oletko nähnyt paljon nopeita jokia?
- Sanoin vain, että e on nopea! - Mitä sinä muka tiedät?
Haluatko riidellä, kun olemme virran vietävänä?
Selvisimme. Mikä tuota jokea vaivaa? Typerä joki!
Istahdan hetkeksi. Ei! Menen tuonne.
- Bob? - Katso tuonne, Lin. Pelikaani!
- Ja Patrick Duffy. - Missä? Rakastan Dallasia.
- Hän juoksi pois. - Minne menit?
Hain kävelykepin. Siksi menin puskan taa. Minulla ei ole ripulia.
Täällä on ihanaa. Voi luoja! Etsin paremman kepin.
- Missä olet, Bob? - Löysin paremman kepin.
Mitä pidät kävelykepistäni?
Vanha oli tyhmä tähän verrattuna. Tämän minä halusin.
- Liivit haisevat yrjöltä ja kalalta. - Se on erämiehen tuoksua.
Telttailu on ällöä, ja me olemme eksyksissä.
Minä tunnen metsän. Seurataan jokea takaisin leirille.
- Oletko varma siitä, eränkävijä? - Ehdimme sinne ennen aamua.
Kiiruhdetaan ennen kuin sudet kasvattavat lapset. Kamala ajatus.
Pitäisi leikata reikiä Genen housuihin häntää varten.
Miksi edes pukisit susi-Genen?
Hänen pitäisi silti mennä kouluun.
Hän ei haluaisi pukeutua.
- Hän olisi vain hieman erilainen. - Säästäisimme paljon rahaa.
Tilaan aamupalaa asuntoautosta. Haluatteko mitään?
Ehkä isä ja äiti lähtivät aamukävelylle.
- Heidän vaatteensa. - Isä ja äiti sulivat!
Kamppailun jälkiä. Vaatteet revittiin yltä. Kivet pettivät alta.
Äiti ja isä saattavat roikkua alasti kallionkielekkeeltä.
Meidän pitäisi odottaa viranomaista.
Saanko katsoa? Kiitos.
Mennään renkailla jokea pitkin ja etsitään äiti ja isä. Renkailla!
Miksi puhumme, kun voimme mennä renkailla?
- Varastammeko me? - Ei, vaan lainaamme.
Lainataan kaikkea, mitä irti saamme.
Sinä tulet mukaani kunnes laitan sinut isän päälle.
- Sidotaan renkaat yhteen. - Sidontaleikki!
Antaa mennä. Työntäkää!
Pilivuori! Miksi se näyttää niin pieneltä?
- Hitto! Seurasimme väärää jokea! - Miten se onnistui?
Tämä joki yhdistyy tuohon, ja seurasimme sitä koko yön.
Voi luoja. Oksettaa.
Ihan kuin silloin, kun unohdimme, minne pysäköimme pallopelissä.
Toimitaan samoin.
Palasimme stadionille ja seurasimme jälkiämme.
Kun kuljemme jokea pitkin, pääsemme oikean joen luo.
- Se vie liian kauan. - Mitä me sitten teemme?
- Kävellään suoraan. - Oletko varma?
Oikea reitti taitaa olla tuolla. Olen varma siitä.
Sinä se eränkävijä olet. Me tulemme, lapset!
Me tulemme, äiti ja isä!
LAPSET ME LUOKSENNE TULEMME
ALUSVAATTEET LEPATTAVAT
ME LUOKSENNE TULEMME JA NYT ME KAADUMME
SYÖMME RENKAISSA ILOISENA JA RYÖMIEN
Hirveä nälkä, Bob. Söin muurahaisen. Ja toisenkin.
- Mitä sinä teet? - Ei hassumpaa. Katso, mato!
- Älä syö sitä. Ei. - Tänne sieltä!
En halua katsella madonsyöntiäsi. Vie se pois. Miksi tulimme tänne!
Ei mitään kadonneista vanhemmista. On 8 tapaa pitää kädestä kiinni.
Lopeta sen tyhmän kirjan lukeminen!
Hain asuntovaunusta luettavaa. Vinkkejä maailmanlopun varalle.
- "Rakenna suoja valoisaan aikaan." - Järkevää.
- "Älä jätä sormenjälkiä." - Niin minä aina sanon.
Jalkani eivät pelaa enää. Kanna minua.
Meidän on päästävä lasten luo ennen pimeää.
Aivan. Lasten. Yritä! Ei toiminut.
- Kai me sitten pysähdymme. - Lataan vain akkuni.
Vietämmekö toisenkin yön metsässä? Tarvitsemme tulta.
Laita vain puuta naamallesi.
- Puhut hulluja, Bob. - Älä sano mitään kalasta!
Bobby! Kuuleeko kukaan? Patrick Duffy!
"Nyt kun suoja on valmis, rajaa alueesi."
"Nyt voit ottaa käyttöön 30 teroittamaasi keppiä."
Luulin, että ne ovat jotain sketsiä varten.
- Mitä sketsiä? - Jotkut sketsit ovat outoja.
Tässä sanotaan, että hyönteisiä voi käyttää aseina.
"Varo niitä, jotka palkitsevat turhilla arvonimillä ja helyillä."
Näytät hieman nololta, Tina.
Merkkini eivät ole helyjä, vaikka sainkin tämän helyjen tekemisestä.
Emme olisi täällä ilman retkeäsi, ja olemme oppineet enemmän tästä-
- kuin sinä opit aivoja pesevältä joukoltasi.
- Veisaatko mantroja? - En.
Olen Ukkostyttö, olen Ukkostyttö.
- Kyllä. - Hiljaa! Katso tuonne.
Emme ole yksin.
- Tulta palvovia oravia. - Tai äiti ja isä.
Ottakaa joka tapauksessa keihäs. Mennään.
Sadetta ja salamaa! Ukkosvyötä kantaa saa!
Kuulostaa ryhmältä 39. He voittivat veisuukisan.
- Kuka siellä? - Me!
- Olet Ukkostyttö. - Niin hän oli.
Kunnes hän oppi, että tällaiset ryhmät rosvoavat sieluja!
- En ymmärrä. Erkanitko... - "En ymmärrä".
Erkanitko ryhmästäsi?
Ryhmäni erkani todellisuudesta. Ukkostytöt ovat huijausta!
Anna mennä, Tina!
Aamulla olin teidän kaltaisenne. Välitin vain vöistä ja merkeistä.
- Sitten heräsin. - Hän todella heräsi!
- Jääkää yöksi leiriimme. - Meillä on ruokaa.
- Mieluummin kuolen! - Emme kaipaa ruokaa tai valheita.
Paitsi jos teillä on keksejä. Ei kaurakeksejä!
Vaikka niissä olisi suklaapisaroita, ne ovat silti kaurakeksejä!
Olette vain osasia keksinmyyntikoneessa!
Sinä olet osanen. Sinä samoin. Sinä olet pelinappula.
Olet väsynyt ja aika likainen.
Olen likainen ja hereillä.
Täten sanon irti Ukkostyttöjen hyväsydäntasoisen jäsenyyteni!
- Häivytään! - Viemme nämä mukanamme.
- Onnea sketsin kanssa. - Kiitos.
- Omit kaikki viltit. - Ylös siitä. Minä johdan meitä.
- Mitä oikein pidät? - Olet sairas.
Mitä tuo sitten on? Se on ripulia ja oksennusta.
- Purkaudut molemmista päistä. - Varmaan ilveksen tekosia.
Et siis syönyt raakaa kalaa, joka sai sinut kakkaamaan pitkin metsää.
Minä johdan nyt! Tätä tietä!
Ei, vaan tätä. Et edes tiedä, mitä teet.
Enkö muka? Söin muurahaisia ja toukkia, ja tein hiusharjan.
Nyt minä olen eränkävijä.
Minä olen eränkävijä! Palaan leiriin ja lähetän sinulle apua!
Pysy mukanani. Sinulla on kamala ripuli, Bob.
"Sinulla on kamala ripuli, Bob!"
Ensimmäinen päivä ilman vyötä. On keksittävä, mitä nyt käytän.
- Turvavyötä? - Patruunoita? Poistetaan sormenpäät.
Lähdetään liikkeelle.
Pakko löytää lapset ja peitota Linda.
Tarvitsen voimia. Pakko löytää ruokaa.
Lapset! Äiti tulee!
Suuntaan kohti Piliä! Näen sen pään!
Miksi olet sellainen pili, Bob?
Onko tuo pähkinä tai tammenterho? Kerro, jos olet myrkyllinen.
Tuo pähkinäni takaisin!
Kas vain. Orava onkin idiootti.
Kiitos kovasta työstä, oravat.
Voi pojat.
Pois kimpustani!
Älkää syökö minua! En jaksa tapella! Näin minä kuolen.
Tämä kestää kauan. Syökää minut jo.
- Linda! - Käpälät irti noista pähkinöistä!
- Pelastit minut! - Oli ikävä haisevaa naamaasi.
Mikä on olo, suloinen salmonellani?
Olen aivan tyhjä. Anteeksi, että jätin sinut sinne. Se oli typerää.
Tule, Bobby. Mennään.
On kaksi monityökalua. Yhden jätin leiriin, ja sitä on ikävä.
Mutta sinä olet toinen niistä. Tämä on onkivapa, tämä hammastikku.
Mikä tuo on? Se täytyy poistaa. Näyttää isolta syylältä.
Älä katso sitä. Palataan leiriin.
- Hitto soikoon. Pääsimme perille! - Lapset!
- Lapset ovat kadonneet! - He ovat täällä!
- Täällä on myös toffeeta. - Toffeeta! Gene!
Gene, Tina ja Louise! Missä te olette?
- Lapsenne eivät ole täällä. - Eikä toffee.
He varastivat toffeen, renkaan, lautapelin ja selviytymisoppaan.
Olemme pahoillamme, mutta missä he ovat? Olimme metsässä 40 tuntia.
Me taas 40 kuukautta. Uskomme, että voitte liittyä joukkoomme.
Puhutteliko kirjamme sinua, Linda?
Kuka siitä välittää? Meidän on löydettävä lapset!
Unohtakaa heidät. He kelluvat renkaissa mutustaen toffeeta.
Me menemme heidän luokseen.
- Onko tämä karhusumutetta? - Miksi osoittelet sillä?
Haluamme tietää, että hyväksytte kutsumme.
- Soitetaan luottamusmusiikkia. - Haen voiteen.
- He eivät ole täällä. Mitä nyt? - Haetaan lisää toffeeta.
Kaikki tanssimaan.
- Mitä hittoa on tekeillä? - Keksin, miten pääsemme pois.
No niin! Hierotaan voidetta!
Olet ensimmäinen, joka suostuu tähän. Tämä on hyytävän kuumaa.
- Hyvin sensuellia. - Odotan sitä innolla.
Voinko käväistä vessassanne? Olen lian peitossa.
Haisemme persukselta. Tulehan, Bobby.
- Se on liian pieni. - Äiti?
- Mitä te teette? - Yritämme karata mutta turhaan.
Hakekaa apua. Olemme himokkaiden erakkojen panttivankeja.
Keksin suunnitelman. Mehiläissuunnitelman.
- Kuin irrottaisit hehkulampun. - Ehkä tästä on apua.
Vyöni. Tiesitte, että olen sisimmältäni Ukkostyttö.
Se on satiinia. Ei sellaista heitetä menemään.
Ehkä Ukkostytöistä on johonkin. Pieni kekseliäisyys-
- ja aseistetut hyönteiset johtavat hyviin ideoihin.
- Ole hiljaa ja toimi! - Anteeksi.
Ukkosta tulee!
Mehiläisiä!
He aseistivat hyönteisiä! Aivan kuin me tekisimme!
- Minua pistettiin! - Tuoko oli suunnitelmanne?
- Olkaa hyvät. - Annan sumutteesta!
- Telttailu on hauskaa! - Autoon!
- Tavarasi, Bobby! - Jääköön! Gene, nappaa työkalu.
- Ei toista saa sumuttaa! - Jotain muutakaan ei saa tehdä!
Vaimoa ei saa viedä telttailemaan 40 kuukaudeksi!
Olet oikeassa, kulta. Halataan.
Tässä, Tina. Merkki siitä, että pidit äidin ja isän hengissä.
- Sitä ei kai lasketa, mutta kiitos. - Teit Ukkostytöt ylpeiksi.
En koskaan myöskään lähtenyt ryhmästä.
- Isä, alushoususi. - Hyvät housut, hyvä viikonloppu.
- Nämä eivät ole alushousuni. - Lisää alushousuja minulle.
Sadetta ja salamaa! Ukkostytöt vyönsä saa!
Kunnia, ystävyys Luottamus, yhtenäisyys
Raidia ja voidetta, Sketsejä ja karkkia
Ukkostytöt nyt laulaa
Luonnosta ja ystäviä halaa
Oon Ukkostyttö Kunnes minut kuopataan
Suomennos: Petra Rock www.sdimedia.com